Archyvas :: Lenkų spaudos išpuoliai ir sėkminga žurnalo „Žmonės" veikla
![](/images/1613/5661/zurnalu lentyna.jpg)
Balandžio 6 dieną įvykusį LŽS senjorų susirinkimą klubo pirmininkas Stanislovas Pleskus pradėjo sukaktuvininkų sveikinimais. Jis ir LŽS pirmininkas Dainius Radzevičius nuoširdžiai pasveikino du garbius klubo narius - Antaną Račį ir Kazimierą Pūrą.
Antanas Račis praktiškai visą savo gyvenimą atidavė lietuviškų enciklopedijų leidimui. Dabar šis vienas iš iškiliausių Lietuvos enciklopedininkų yra Mokslo ir enciklopedijų leidybos centro (iki 2010 metų - instituto) direktoriaus pavaduotojas redakciniams darbams. Antano Račio vadovaujamos mokslinės redakcijos sėkmingai parengė ir jau išleido „Muzikos enciklopedijos" ir „Žemės ūkio enciklopedijos tritomius, po keturis tomus turinčias „Mažosios Lietuvos enciklopediją" ir „Technikos enciklopediją". Dabar Mokslo ir enciklopedijų leidybos centras atlieką itin sudėtingą ir Lietuvai labai reikšmingą darbą - leidžia išsamią ir plačią „Visuotinę lietuvių enciklopediją". Šio fundamentalaus akademinio leidinio vyriausiasis redaktorius, mokslinės redakcinės tarybos sekretorius irgi yra Antanas Račis. Neseniai dienos šviesą išvydo jau XVIII šios enciklopedijos tomas. Be to Mokslo ir enciklopedijų leidybos centras pradėjo leisti ir kitą įdomią enciklopediją - „Lietuva". Iš užplanuotų keturių tomų jau išėjo du. Antanas Račis yra ir šios enciklopedijos vyriausiasis redaktorius.
Kitas sukaktuvininkas - Kazimieras Pūras paliko gilų pėdsaką televizijoje, filmų kūrime, grožiniuose vertimuose. Vilniaus universitete įsigijęs anglų kalbos ir literatūros specialybę, jis beveik keturiasdešimt metų (1953-1992) darbavosi Lietuvos radijo ir televizijoje, ilgą laiką buvo „Telefilmo" scenarijų redkolegijos vyriausiasis redaktorius. Jo darbai: pjesė „Laimingoji sala" (1963), scenarijai kultūrinėms laidoms „Literatūrinių herojų klubas" (1966-1969), dokumentiniams filmams „Labas rytas" (1978), „Vilnius" (1980), „Priesaikai ištikimi" (1983), meniniam filmui „Priešaušrio broliai" (1987). Kazimieras Pūras spaudoje paskelbė per šimtą apžvalginių bei teorinių straipsnių, skirtų radijo ir televizijos laidų bei filmų problematikai. Vilniaus universitete dėstė televizijos žurnalistiką. Periodikoje paskelbė apsakymų, eilėraščių, poezijos vertimų, po 1990 m. - publicistikos straipsnių respublikos politinio, visuomeninio, kultūrinio gyvenimo klausimais. Kazimieras Pūras išleido eilėraščių ir poezijos vertimų rinkinį „Saulėlydžių kloniuos" (1996), poemą vaikams „Kur žiojėja smegduobėlės" (2001), istorines apybraižas - „Paribio žemės varpai" (apie Pasvalio kraštą,1997), „Kiemėnai" (2004), autobiografinio pobūdžio knyga „Gyvenimas kitiems" (2008). Iš anglų ir rusų kalbų išvertė nemažai romanų, apysakų, mokslo populiarinimo knygų.
Po sukaktuvininkų apdovanojimų klubo pirmininkas Stanislovas Pleskus pasiūlė rekomenduoti šių metų Vinco Kudirkos premijai klubo narį Vytą Urboną už jo pernai išleistą monografiją "Stasys Šilingas. Gyvenimas tautai ir valstybei". Vytas Urbonas - žinomas žurnalistas, Nacionalinės žurnalistų kūrėjų asociacijos narys, mokslų daktaras, profesorius. Jis daug metų dirbo žurnalo „Mokslas ir technika" vyriausiojo redaktoriaus pavaduotoju, vėliau Vilniaus universiteto Radijo ir televizijos žurnalistikos katedroje, Žurnalistikos institute, pastaraisiais metais buvo Klaipėdos universiteto Komunikacijos katedros vedėjas, profesorius. Vyto Urbono kandidatūrai buvo vienbalsiai pritarta.
Kolegė Marija Jūra Baužytė paskelbė viešo pareiškimo tekstą dėl žalos lietuvių kalbai. Pareiškime siūloma nevartoti svetimų lietuvių kalbai raidžių. Šį pareiškimą pasirašė kelios dešimtys klubo narių.
Kolega Algimantas Degutis, daug metų dirbęs Varšuvoje TASS‘o ir ELTOS korespondentu, kalbėjo apie vis labiau blogėjančius Lietuvos - Lenkijos santykius, į kai kurios Lenkijos spaudos propaguojamą negatyvų požiūrį į Lietuvą ir lietuvius. Jo nuomone, pastaruoju metu lenkų spauda eskaluoja Lietuvos lenkų problemą ir dėl to, kad pačioje Lenkijoje vis labiau aštrėja santykiai tarp lenkų ir Lenkijoje gyvenančių tautinių mažumų. Jo pasiūlymui surengti „apvalų stalą" su kolegomis iš Lenkijos buvo mielai pritarta.
Vėliau žodis buvo suteiktas klubo viešniai - žurnalo „Žmonės" vyriausiajai redaktorei Dainai Žemaitytei, jaunai, simpatiškai moteriai. Ji atskleidė žurnalo leitmotyvą: rašyti tik apie garsius Lietuvos žmones. Pasididžiavo, kad iš visų periodinių žurnalų turi didžiausią tiražą Lietuvoje - žiemą ir vasarą net 145 tūkstančius egzempliorių. Be to dar iš gaunamo pelno leidžia, deja, nuostolingą žurnalą „Žmonės. Legendos". Kai kuriems klubo nariams nepatiko, kad šis žurnalas rašo tik apie pramogų verslo žmones, net kvietė paieškoti busimų publikacijų herojų iš sėdinčių salėje. Suprantamas kolegų noras patekti į šiandien populiariausią žurnalą. Juolab klube gausu įvairiuose veiklos baruose nusipelniusių žmonių. Tačiau viešnia delikačiai paaiškino, kad šis žurnalas skirtas tik garsiems pramogų verslo žmonės, tokiems, kurių gyvenimas domina daugelį skaitytojų, negailinčių kas savaitę už žurnalą sumokėti arti 5 litų. O šiaip garsiems ir žinomiems žmonėms yra ir kita spauda. Manau, kad Daina Žemaitytė yra teisi. Logika paprasta: jeigu jau mes visa galva įžengėme į rinkos džiungles, tai ir spaudai nėra ko kitaip ir elgtis. O mūsų šnekos apie spaudos auklėjimo funkcijas, tautai ir valstybei reikšmingų dalykų ugdymą ir liks tik šnekomis, nes valstybei tokios spaudos šiandien nereikia, viskas atiduota visagaliui bizniui, kuris, savo ruožtu, sau kojos nepakiš, o veiks matydamas vienintelį tikslą - pelną.
Šias pamokas jau yra gerai įvaldę daug kolegų, tarp jų ir leidžiantys žurnalą „Žmonės". Todėl ir palinkėjome viešniai geros kloties, nuoširdžiai paploję žurnalo vyriausiajai redaktorei Daliai Žemaitytei už sėkmingą žurnalistinę veiklą.
![](/application/site/themes/default/img/sp.gif)
Komentarai (0)